Himmel och helvete. På nästan en och samma gång. Det är nämligen så att jag har börjat att spela golf.
Jag och frugan bestämde oss för att skaffa ett gemensamt fritidsintresse och valet föll på golf. Det har inledningsvis varit en utmaning, inte minst mentalt.
Om man råkar vara lagd lite åt det tävlingsinriktade hållet blir man snabbt medveten om att den golf som visas på tv är en helt annan sport. Bara att försöka koppla bort den instinkten och i stället se till att njuta av rundan och de slag som ändå blir hyfsade.
Ute på banan mår man ungefär som sitt senaste slag. Det händer ju faktiskt att det blir bra slag också. Efter ett vettigt inspel mot en green och en putt som hamnar rätt från ett par meter känns det som att det bara är en tidsfråga innan man har ett riktigt lågt handicap.
Men när utslaget på nästa hål sedan rullar 25 meter och dessutom snett, så är man redo att kasta klubborna och ge upp helt.
Dessutom känns det som om det finns en magnet i mina bollar som gör att mina slag lite för ofta slutar i vatten eller ut i skogen.
Sedan är det mycket man ska göra rätt på en och samma gång och nybörjarmisstagen görs med jämna mellanrum. Som när jag läste fel på 6 och 9 på klubban när jag spelade på Myra för första gången, och givetvis fick jag då också en bra träff på det korta första hålet. En järnsexa går ganska mycket längre än en järnnia kan jag avslöja för den som inte är golfare. Bollen var knappt på väg ner igen när den passerade green och det blev en lång promenad inför nästa slag.
Eller som när jag skulle träna på hemmabanan Sjögärde, köpte träningsbollar i automaten och glatt hälsade på en förbipasserande medgolfare. Efter några sekunder insåg jag att jag glömt ställa dit bollkorgen och lärde mig att de bollarna kommer ut ganska snabbt och hamnar lite överallt när man inte gör rätt.
Misstagen lär bli fler, men förhoppningsvis också de bra slagen. Det har ändå gått framåt sedan den första rundan.
Jag är dessutom glad över att ha hittat en fritidssysselsättning som jag verkligen gillar och till slut ska väl även jag bli en hyfsat duktig golfare.
Mer himmel och mindre helvete är målet.
Ronny Karlsson
"Just nu är det en silverbesvikelse"
Elbolagen kan inte garantera kapaciteten
I snart sju månader har förre rikspolischefen Anders Thornberg varit landshövding i Halland. För NH berättar han om sitt nya jobb, vad som upprör honom mest, vilken påverkan Nato har på länet och vem Onsalamannen är. Han berättar också hur det är att vara misstänkt för ett allvarligt brott.